I v tomto čísle týdeníku Hrot najdete zapamatováníhodné věty, kterými se budete moci ve společnosti blýsknout, jistěže s přihlédnutím k tomu, kde se právě nalézáte. Co třeba tento krásný citát od lorda Birkenheada, který ve 20. letech minulého století vyjednával o ukončení hornické stávky v Anglii: „Odborové předáky bych považoval za nejhloupější lidi v zemi, kdybych neměl příležitost potkat se s majiteli dolů.“ Dostali jsme se k němu díky eseji o britském průmyslu, tedy o tom, co z něj zůstalo 200 let poté, co dal světu jedinou revoluci, která dokázala doopravdy pohnout s produktivitou - tou průmyslovou. Jasně že není vhodné rozpitvávat tuto problematiku na ambasádě Jejího Veličenstva.
„Není to zelí, co je zde cítit,“ to je také pěkná větička, za kterou by při nevhodném použití mohl člověk dostat nabančíno, a přitom popisuje pouze čichové vjemy našeho redaktora, který zavítal do jedné z největších českých pěstíren konopí, toho na CBD, a promluvil s jejím spoluvlastníkem, který první peníze prodělal také v pěstírně konopí, ale toho ilegálního. Zajímavý týpek z podnikatelského dorostu, žádné uhlí pod zemí a THC v hlavě.
Přinášíme i opravdu zajímavý text o tom, co by tak masová elektromobilita, kdyby se u nás chytla a jezdil tady milion aut na baterky, mohla znamenat pro české přenosové sítě a výrobní kapacity. Navzdory tradovaným fake názorům by to obojí bylo překvapivě snadno zvládnutelné. Opravdu draho vyjdou jen nabíječky.
Celý článek je dostupný předplatitelům týdeníku Hrot