Volby s poměrným systémem mají obvykle dvě kola. V prvním rozdávají karty voliči, ve druhém rozhoduje koaliční potenciál jednotlivých stran.
Občanští demokraté mohou začít řešit chyby v krajích po svých předchůdcích, po dvanácti letech mají své hejtmany, a to možná hned čtyři. | Profimedia.cz
Volební systém do krajských zastupitelstev je v českých podmínkách vůbec nejvíce proporční. Poměr získaných mandátů opravdu věrně odráží voličské hlasy. Kraj vždy tvoří jediný obvod, a v něm se dělí všech 45, 55 nebo 65 křesel. Větší volební obvody u nás opravdu nenajdete.
Jediný prvek, který této přísné proporcionalitě alespoň trochu brání, je pětiprocentní volební práh. Ten do zastupitelstev nepouští uskupení, která nezískají minimálně jednu dvacetinu hlasů. Díky tomu, že výše volebního prahu nezáleží na tom, jestli jde o kandidátku jedné strany, nebo mnohačlenné koalice, odpadá zde riziko, že uzavřením koalice musíte přeskočit vyšší laťku. I proto právě tady vždycky vidíme největší koncentraci nejrůznějších koalic.
Heslo dne: koaliční potenciál
Koaliční potenciál vyjadřuje schopnost té které strany vstoupit do nějaké koalice. Je to aplikace teorie her v praxi, kde strany jsou racionálními hráči, jejichž cílem je ukousnout si co největší díl mocenského koláče – buď aby realizovaly hodně ze svého programu, nebo protože chtějí křesla pro své představitele. To se mimochodem nevylučuje, poněvadž bez odpovídající moci program neprosadíte. Potenciál záleží na čtyřech bodech. Strana nesmí být pro svou odlišnost nepřijatelná pro ostatní. Musí mít dostatečný počet mandátů, aby byla prospěšná pro vznikající většinové koalice. Její nároky ohledně křesel, včetně hejtmanského, nesmějí být přemrštěné. A konečně, strana musí garantovat disciplínu svých zastupitelů.
Celý článek je dostupný předplatitelům týdeníku Hrot